Hur är det?
Vad heter du, gumman?
17 JULI, 1996
Du är trygg här.
Berättar du vad som har hänt kan jag hjälpa dig.
Mannen tog min mamma.
Jag hittade det här i Nightingale-akten. Känner du till det?
SÅGS SENAST 11 MARS, 1996
Ja, Carmen Salinas.
3 NOVEMBER, 1996
Jag känner till det.
Hennes dotter hittades
mitt i gatan i Brooklyn samma kväll som hon försvann.
Hon kan ha sett alltihop.
Carmen var sköterska, så du vill...
Det var uppenbarligen Nightingale-mördaren.
Jag håller med, men vi hittade aldrig kroppen och spåren kallnade.
Tänk om den här flickan, Eva, såg nåt...
Hon sa att en man tog hennes mamma.
Hon var rätt traumatiserad
och hennes far ville inte göra det värre.
- Kollade nån upp honom? - Javisst.
Han är en bra kille. Han är förman på ett bygge.
Men det här knäckte honom.
Han ringer fortfarande för att höra senaste nytt.
Flickan kanske är redo att prata. Jag vill gå vidare med utredningen.
Berätta vad du kommer fram till.
Tack.
Godmiddag. Är du Marco Salinas?
För det mesta.
Vad kan jag hjälpa till med?
Inspektör Frank Sullivan. Jag vill ställa några frågor.
Gå in, raring.
Jag kommer snart. Vi kan köpa glass eller nåt.
Jag har sett dig på nyheterna.
Det där narkotikafallet. Du är visst en hjälte.
Varför jobbar du med försvunna personer?
Jag jobbar med Nightingale-fallet nu, så...
Jag ville titta närmare på din frus fall.
Skönt med en ny person, men jag vet inte vad jag kan göra.
Jag har gått igenom allt hundra gånger med er.
Jag vet och jag ber om ursäkt för mitt besök.
Men jag var på väg hem. Jag bor på 35th.
Världen är liten. Växte du upp här?
Ja, född och uppvuxen här. Jag gick på Bayside High.
Jag ska inte döma dig, men jag gick på Cardozo.
- Heja Judges. - Ja.
Du vill prata med henne, men hon såg inget.
Det har gått fyra månader sen hon försvann.
Chansen finns att hon minns nåt nytt.
Saken är den
att vi har haft det rätt tufft.
Jag kommer knappt upp ur sängen, och Eva
och hennes mamma stod varandra så nära.
Hennes vänner vill inte leka med henne i skolan.
Hennes lärare behandlar henne annorlunda. Man blir påmind.
Men hon börjar acceptera det
och jag vill inte riskera nåt
genom att låta henne gå igenom allt igen.
Om jag var i dina kläder, skulle jag göra samma sak för min dotter.
Vet du vad? Om hon...
Säger hon nåt om det kan du ringa mig.
Heter hennes dotter Eva?
Ja. Hon skulle vara 29 år 2016.
Vi ska se.
OFFRETS LIVSHISTORIA
Eva Salinas. Bor i Brooklyn, hoppade av skolan.
Senaste fasta jobbet var 2009 när hon jobbade i en djuraffär.
Har du hittat allt det i hennes akt?
Nej, på nätet.
Din uppkoppling är snabb.
Just det.
EN DOTTERS MARDRÖM:
Hon skrev en bok om Nightingale.
Den kom ut för fyra månader sen.
I min värld har det gått fyra månader sen hon försvann
och Eva säger inte ett ord.
Hon skrev den till 20-årsjubileet.
Nån i specialgruppen läste den, det stod inget speciellt.
Hon berättar offrens historier, olika teorier.
Ja, men hon pratar äntligen.
Du borde leta upp henne.
Nightingales nästa offer försvinner om nio dagar 1996.
Det borde vi jobba på.
Kom igen, Raims. Killen har förlorat sin fru.
Han uppfostrar sin dotter ensam.
Det kanske är en högoddsare.
Men det kanske kan stoppa Nightingale
innan han tar nästa offer.
Du älskar amatörradion.
- Jag jobbar på ett fall. - Med de andra nördpoliserna?
Har du inte fru och barn att gå hem till?
- Du är full. - Hur vågar du?
- Låt bli. Sluta, Gordo. - Den är min.
Hallå? Är det nån där?
Hallå. Varför går ni inte ut, nördar? Skaffa er ett liv! Låt min vän vara!
Du kunde ha kul förr.
Du kunde lätta på trycket
- och ta hem en kille då och då. - Snälla, sluta.
Men nu är du en nolla.
Ta inte illa upp, nördar. Okej, sköt om er.
- Dags att gå hem. - Dags att gå hem. Vänta.
Ta det här.
Jag har skapat ett Tinder-konto åt dig.
Du behöver bara logga in. Svepa lite.
Hitta nån.
Kanske få dig ett ligg, eller nåt.
Jag mår inte bra.
Så Gordo bor fortfarande bredvid.
Ja.
Pratar du med Eva, då?
Ja. Jag fixar det.
- Godnatt. - Vänta, du.
- Vad är Tinder? - Godnatt.
Salinas är inte här.
Var kan jag hitta henne?
Du är sen. Polisen har redan varit här.
Vilken polis? Vad menar du?
Eva Salinas har varit försvunnen i tre dagar.
Tack.
Hej.
Jag hörde att du har hand om Eva Salinas fall.
Ja.
Inspektör Raimy Sullivan. 21:a.
Jag jobbar i Nightingale-gruppen.
Varför tittar du så där på mig?
Sullivan.
Det gör inget att du inte ringde mig igen.
Jag blev lite förvånad,
men man behöver inte bete sig konstigt.
Va?
Allt väl?
Jag mår bra.
- Kyle. - Tack.
Eva Salinas. Visste du att hennes mor blev bortförd
av Nightingale-mördaren?
Jag känner till mammans fall.
Tänkte du inte på att meddela Nightingale-gruppen
om Evas försvinnande?
Är det inte relevant information?
Nej, jag meddelade inte det för mammans försvinnande
var inget fastslaget Nightingale-fall.
Och Eva är inte sjuksköterska.
Men vill du ha fallet, så varsågod.
Hur långt har du kommit?
Jag fick in anmälan från hennes far.
Vi går igenom hennes telefon och dator.
Inte så mycket mer just nu.
Jag borde nog ha meddelat specialgruppen.
Då hade detta kanske varit mindre...
Mindre pinsamt.
- Det är inte pinsamt. - Okej.
Jag vill prata med hennes far.
Det är kanske lättare om du följer med.
Om vi kan glömma det som hände här.
Hej, Marco. Ledsen att jag stör.
Jag trodde allt var bra.
Jag är inte i tjänst.
Det är privat. Jag skulle till parken för att hämta min dotter.
Du och Eva vill kanske följa med.
Pappa, ska vi till parken?
Vad fint.
- De är där. - Pappa!
Hej, raring, kom.
Gumman!
Det här är min vän, Eva. Eva, det här är Raimy.
Ni kan väl gå och leka? Spring iväg.
- Kom. - Jag är här, raring.
- Hej. - Hej.
Hej, det här är... Det är min fru. Det är Julie.
- Marco. Vi är visst grannar. - Jaså?
Ja, Marco bor på 33rd. Han är också från Bayside.
Jaha. Ja.
Jag måste gå. Tar du hand om henne?
Det är lugnt.
Ja.
- Vi ses. - Visst.
Trevligt att träffas.
Hej då.
Hur länge har ni varit separerade?
Vi har precis separerat.
Jag förstod det.
Carmen och jag hade bråkat när hon försvann.
Vi hade pratat om att separera.
Jag vet inte ens varför längre.
Jag ångrar att vi kastade bort tiden.
Om jag bara hade vetat hur lite tid vi hade kvar.
Titta, pappa!
Det här var en bra idé.
Tack.
Visst.
Senaste gången jag pratade med Eva skulle hon ut och springa.
Sen skulle vi äta middag tillsammans.
Försökte du ringa henne?
Ja. Fem gånger.
Har vi inte gått igenom det?
Mr Salinas, jag vet att det är svårt,
men chansen finns att du eller din fru
minns nåt nytt.
Hon ringde inte upp, så vi gick till hennes lägenhet.
Marco hittade hennes väska.
Hennes telefon och nycklar låg i den.
Det var då vi ringde polisen.
För tre dagar sen.
Raring, han sa att de väntar 48 timmar.
Jag behöver inte vänta för att veta att nåt har hänt.
Vi vet inte om nåt har hänt.
Det är inte första gången som Eva har försvunnit så här.
För fem år sen på en överraskningsresa till Thailand, efter att vi gift oss.
För två år sen stängde hon av telefonen och tog in på motell.
Förra året när hon skrev boken
försökte hon ta sitt liv.
Det som hände henne i barndomen var hemskt.
Hennes mamma blev bortförd.
Efter det blev hon aldrig sig själv igen.
Det har alltid varit svårt för henne att lita på folk.
Litar hon på dig?
Förlåt?
Döttrar berättar inte alltid allt för pappor.
Det kanske fanns nån som hon inte berättade om.
Min dotter har inga hemligheter för mig.
Vad gör hon här?
Du har ställt dina frågor, jag har svarat. Det här är bortkastad tid.
Inspektör Sullivan jobbar i Nightingale-gruppen.
Tror ni att det är ett Nightingale-fall?
Vi har inga skäl att tro det just nu.
Men med tanke på vad som hände din fru kan vi inte utesluta det.
Marco, hon kommer att klara sig.
Hon kommer dyka upp om några dagar.
Herregud, du förstår inte.
Jag kan inte...
- Jag kan inte gå igenom det här igen. - Jag vet, älskling.
Jag heter Eva Salinas.
Ring polisen.
Jag har precis flytt från Nightingale-mördaren.
Det finns en löparbana nära min lägenhet.
Jag brukar springa där, men det blev mörkt så jag höll mig närmare hemmet.
Det gick så fort.
Jag hörde nån bakom mig,
men han tog tag i mig innan jag hann vända mig.
Jag kunde inte andas.
Jag måste ha svimmat. Jag minns bara att jag vaknade i det där rummet.
Han hade tejpat mina armar
och ben med silvertejp.
Och stoppat in en trasa i min mun. Jag...
Jag trodde att jag skulle dö.
Kan du berätta hur du tog dig därifrån?
Det låg en rostig spik på golvet.
Jag filade mig igenom tejpen runt handlederna.
Jag slet loss några brädor från ett av fönstren.
Och sen sprang jag bara. Jag sprang så fort jag kunde.
Det här är bodegan där du ringde polisen.
Vet du var han höll dig fången?
Jag vet inte...
Det var en gammal fabrik, tror jag.
Det var ett industriområde.
Jag minns en gatunamnsskylt där det stod Barnell.
Det är nära kajen.
Såg du mannens ansikte?
Nej.
Han bar en mask.
Du sa till expediten att du flytt från Nightingale-mördaren.
Hur vet du att det var han?
För att han sa...
Han sa att han hade tagit min mor.
Hade du och Eva kul i parken idag?
- Jag antar det. - Ja?
- Vad pratade ni om? - Inget speciellt.
Ni måste ha pratat om nåt.
Jag får inte berätta det.
Inte?
Varför inte?
Det är en hemlighet.
Ibland...
Ibland får man berätta hemligheter.
Speciellt om det känns som om man borde det.
Hon såg honom.
Vem?
Mannen som tog hennes mamma.
Raims...
Vad betyder det att hon såg honom?
Hon sa att hon såg hans ansikte.
- Ursäkta. - Visst.
Jag vet att du vill vara först.
Ingen kontakt.
Säkrat.
Det var här hon tog sig ut.
Det finns blod på väggen här borta.
Mat och hopknycklad silvertejp.
Jag ringer brottsplatsenheten.
- Bra eller dåliga nyheter? - Berätta.
De goda nyheterna är att det här nu är ett Nightingale-fall.
Det dåliga är att snyggingen måste sluta
för han tillhör inte specialgruppen.
Kände du till det där?
Försökte du hålla det hemligt,
så gjorde du ett uselt jobb.
Då var det över för mig.
Ja.
Tack för hjälpen.
Förklara. Har jag gjort nåt fel?
Är det så?
Nej.
Du gjorde inte nåt fel.
Jag har mycket runtomkring mig just nu.
Okej.
Jag menar det.
Nej, det var mitt fel. Jag misstolkade saker.
Vi ses.
Jag svär på att det var det sista som jag tänkte på i parken.
Det var bara två barn som pratade.
Jag måste ju sköta utredningen.
Eva, kom.
Hörde du vad inspektören sa?
Ja.
Sa du nåt till hans dotter?
Vad sa du om mannen, raring?
Berättade du nåt för henne...
Nåt om mannen som tog mamma?
Eva.
Det är väldigt viktigt.
Om du såg honom, om du kan beskriva honom,
så hjälper det många människor.
Jag såg inget.
Vad hade han på sig? Minns du vad han...
Hon såg inget. Vad vill du mer ha?
Du kan gå, Eva.
Du verkar vara en bra kille.
Det gör du.
Jag vill tro att det gick till så som du säger.
Två barn som pratade.
Hittade ni byggnaden?
Ja.
Vi finkammar stället och samlar in bevis.
Vi kommer att hitta nåt.
Okej.
Du skötte dig bra, Eva.
Du kanske inte kommer ihåg det här,
men jag tror att vi lekte ihop
när vi var små.
Parken vid Little Neck, med min pappa.
Herregud.
Jag minns det.
Våra pappor var vänner, va?
Den tiden är som en dimma.
Jag var som bedövad i flera år efter att hon försvann.
Jag försökte förstå det.
Att förlora sin mamma på det viset går inte att förstå.
Min mamma hette Julie Sullivan.
Herregud. Kroppen som de precis hittade.
Jag visste inte.
Jag skulle ha berättat det innan.
Han tog min mamma sex månader efter din.
Då vet du hur det är.
Förlusten. Man går under.
Jag bad varje dag
och hoppades att hon fortfarande levde.
Att hon var tillfångatagen.
Jag drömde om det.
Men nu, efter det här...
Jag hoppas att hon dog fort.
När du var liten sa du att du såg hans ansikte.
Gjorde jag?
Det är som en dimma.
Vet du?
Han hade ett ärr på vänster hand.
Mellan tummen och pekfingret.
- Över handflatan? - Nej,
över ovansidan, här.
Kanske fem centimeter långt.
Om jag kommer på nåt annat...
Eller om du bara vill prata. Okej?
Okej.
Tack.
Är pressen fortfarande utanför.
Ja.
Det är viktigt att vi inte berättar detaljerna.
Nightingale får en fördel av att veta det vi vet.
Ledsen för igår. Jag tog några drinkar med Stewie på Elbow.
Är han fortfarande obehaglig?
Ja. Har du svept höger på Tinder än?
Jag har varit upptagen.
Du kommer att dö ensam.
Jag jobbade på ett fall med en polis idag.
Jag kom inte ihåg att vi hade haft sex.
Toppen. Det är ju hemskt.
Bjud hit honom.
- Nej. - Jo.
Varför inte?
Du kommer tycka att jag är galen, men jag tycker synd om Daniel.
Vem?
- Killen som... - Vänta.
Killen i baren?
Kanske.
Få se om jag har förstått.
Är du rädd för att ligga med killen på jobbet
som du inte minns
för att då skulle du vara otrogen mot killen som inte minns dig?
Skamligt.
Det var det han sa.
- Han kallade det lögner... - Skamligt. Vänta.
Vänta, jag ska säga "skamligt" 67 gånger till.
I din bok. Vad syftade han på för lögner?
Jag vet inte riktigt.
Han ogillade sättet jag skrev om honom på.
Det här är inte sant!
- Vem är det? - Mitt fall.
Har du gett polisen ett signalement?
Han bar mask, så jag såg inte hans ansikte.
Men han hade ett ärr på handen, fem centimeter långt...
Vad är det för fel på henne?
Sullivan!
Varför i hela världen var hon på nyheterna igår?
Jag är lika arg som du.
Det tvivlar jag på.
Kom de här precis?
Du har nämnt ärret på hans hand flera gånger nu.
Kan du berätta hur du såg det?
Det var väl svårt att missa.
- Hade han inte handskar? - Jo, han hade handskar.
Han måste ha tagit av dem nån gång, eller hur?
Eftersom du såg ärret.
Ja, han hade dem på sig ibland.
De enda fingeravtrycken brottsplatsenheten hittade var dina, Eva.
Inga andra fingeravtryck, inte ens ett halvt.
Vad är det här? Vad menar du?
Det här är hans mask, eller hur?
Labbet hittade ingen DNA på tyget.
Ingen svett. Inga hårsäckar. Det är som om den är helt ny.
Antyder du att det är nåt slags skämt?
Det här har vi kommit fram till på mindre än ett dygn.
Vill du vänta tills vi kommer fram till mer innan du säger sanningen?
Snälla, var inte arga.
Vad är det?
Förlåt.
Varför gjorde du så här?
Jag vet inte.
Hon köpte sakerna i en butik i Red Hook.
Hon höll till i fabriken och svalt sig själv.
Du skojar.
Hon ville ha uppmärksamhet, sa hon.
Boken uppmärksammades inte på nyheterna.
Hon ville känna sig betydelsefull igen.
Jag gick på det. Jag slösade tid...
Vänta. Hon vet nåt, Raims.
När ni var små sa hon till dig
att hon såg mannen som tog hennes mor.
Hon ljuger väl om det också.
Har du frågat henne om det?
Jag försökte. Jag kommer ingen vart. Hennes far lägger sig i.
Du.
Har du en skiss på Nightingale-mördaren från 2016?
Gjord med hjälp av ett vittne 2009.
Jag kan inte skicka den tillbaka i tiden.
FORTFARANDE PÅ FRI FOT
Det finns väl en utskrift av signalementet?
- Nånstans. - Leta upp den.
Läs upp den för mig.
Janet. Har du tid med en skiss?
Är vittnet här?
Mer eller mindre.
Okej. De är nästan identiska.
Kommer det att fungera?
Hej, Eva.
Hej, letar du efter min pappa?
Han kommer snart.
Nej. Jag ville prata med dig.
Går det bra?
Jag vet att det är svårt att prata om din mamma.
Ibland är det svårt att hitta orden.
Så du behöver bara säga ja eller nej.
Går det bra?
Är det här mannen som tog henne?
Eva?
Men han har inte huvan på sig alltid.
Vad menar du? Har du sett honom förut?
Vad fan gör du?
Hon såg honom, Marco.
Det struntar jag i. Går du bakom min rygg igen
blir det problem. Förstår du?
- Hon såg Nightingale. - Kom, raring.
Hon vet hur han ser ut. Hon måste berätta vad hon såg.
Du fick det du ville.
Du är på nyheterna, den enda kvinnan som överlevt Nightingale-mördaren.
Har du inte berättat än?
Inte än.
Jag förstår varför du gjorde det. Jag vet vad du har gått igenom.
Hur det påverkade dig.
Jag vet det nog bättre än nån annan.
Därför vill jag erbjuda dig en utväg.
- Vad menar du? - Det du gjorde får konsekvenser.
Du slösade på resurserna.
Men om du berättar det jag vill veta
kan jag prata med åklagaren och pressen
och se om vi kan tysta ner det här.
Skulle du göra det?
Varför fick polisen inget officiellt signalement
på mannen som tog din mor?
Jag var för rädd.
I början.
Sen verkade det som om ju mindre jag sa,
desto mer pratade folk om mig.
Jag var på nyheterna.
Jag gillade det.
Kvällen då han tog min mor hade han huvan.
Jag såg honom inte bra nog för ett signalement.
De andra gångerna du såg honom, då?
Din pappa berättade det för dig, va?
Det skulle vara en hemlighet.
Varför det?
Om jag sa till polisen
var jag hade sett honom
skulle pappa få veta att mamma hade haft en affär.
Därför sa jag inget och utelämnade det ur boken.
En affär med Nightingale-mördaren?
Nej. Absolut inte.
Han var revisor.
Och hon tog med mig
för att pappa inte skulle misstänka nåt.
Men hon bad mig gå ut och leka på skolgården mittemot.
Han hade en pickup.
Den var sliten och mörkblå.
Den hade en vit flakkåpa där bak.
Han hade brunt hår. Kort som på militärer.
Och han hade solglasögon. Det hade han alltid.
Hon såg honom minst sju gånger.
Så han förföljer sina offer.
Och han tar god tid på sig.
Hon sa att det handlade om flera månader.
Han körde en mörkblå pickup med en vit flakkåpa där bak.
Pappa?
Pappa, vad är det?
Kliv ut ur bilen, sir.
Stanna! Sir!
Hon sover. Hon berättade om nåt som kallas böndockor.
Såna finns tydligen.
Vem var mannen i pickupen?
Förmodligen ingen speciell.
Bilen stämde in på beskrivningen
i ett visst fall som jag jobbar med.
Jag tog Raimy till parken för att träffa Eva.
Medan vi var där ringde hennes far och avbokade det.
Du har besvärat hans dotter för att få uppgifter om Nightingale.
Jules, jag kan förklara...
Handlade deras lekstund om det?
Nej. Jag var inte i tjänst.
Jag tycker faktiskt synd om killen.
Jag trodde att jag gjorde...
Vet du vad? Jag tror dig inte.
Okej?
Din dotter är inget verktyg som du kan utnyttja i ditt jobb.
Du kan inte utsätta henne för det mörker som omger dig.
Vad för slags mörker? Hon är nio år gammal.
Och Evas mor fördes bort av Nightingale-mördaren.
Berätta vem som var i bilen.
Eva sa att Nightingale-mördaren hade en blå bil med flakkåpa.
Än sen? Ska du trakassera alla med blå pickupbilar...
Jag vet att det var han.
Du också. Du såg hur han körde därifrån.
Du drog vapen.
Är jag verkligen i fara?
Ja.
Ja, det är du, Jules.
Okej, jag och alla andra sjuksköterskor i stan.
Jag samåker till jobbet. Jag går inte ut ensam.
Jag är försiktig.
Okej.
Jag ska se upp med den här blå bilen också.
Men jag vill inte att Raimy ska veta nåt om det här.
Okej.
Har du pistolen jag gav dig i garderoben?
Nej, jag lade den bland sakerna som du satte hos Satch.
Ta den här.
- Snälla. - Nej.
- Snälla, Jules. - Nej. Jag är ledsen.
Jag vill inte ha den.
65742.
Den lilla flickan var duktig.
Tack.
Jag vill tacka dig igen för att du tog hit henne.
Det betyder mycket att ha ett signalement på honom.
Du gjorde det rätta.
Står det fortfarande reportrar där ute?
Jag vet inte. Hoppas inte det.
Kanske några få.
Vill ni ha en polis som följer er ut?
Det går bra.
Hej.
Jag hörde precis av åklagaren.
Han går med på det. Hon får gå om hon går med på rådgivning.
Hon står i stor skuld till dig.
Hon har fått betala tillräckligt.
Det är synd.
En tjej som hon
som är så upptagen med att se tillbaka att hon inte hinner leva.
Tänkte han fria till dig?
Det med Daniel verkade så oviktigt jämfört med mamma,
så jag tog aldrig upp det.
Nu vet han inte ens vem du är.
Det är tufft, gumman.
Du kan inte sätta ditt liv på paus.
Vi gör vårt bästa, men det finns inga garantier.
Vänta. Förlorar vi nu?
Vi vinner inte.
Kanske kommer vi att göra det, men klantar vi till det
går det kanske inte att rätta till.
Och det är...
Det är verkligheten.
Jag vill inte acceptera det.
- Inte än. - Men vi förbereder oss på det.
Det är det enda jag säger.
Vill du ta en drink?
Om du bjuder.
Tar vi det bit för bit har vi snart en hel bil.
Vill du försöka?
Kom igen, den bits inte. Försök.
Så där, ja.
Håll så här. Tummen på skaftet.
Hur känns det?
- Bra. - Bra? Okej.
Håll hårt.
För bladet bort från dig
och håll det mot träet.
Smidigt och var försiktig.
Såja. Håll hårt.
- Okej. - Okej.
- Så där? - Precis så.
Såja, som en riktig trätäljare.
Min far gav mig kniven när jag var i din ålder.
- Gjorde han? - Ja.
Vi täljde pilspetsar med den.
Jag förvarade den i nattduksbordet.
Vad sägs om att jag ger dig kniven? Vill du det?
Jag måste gömma den för mamma.
Det går bra.
Det kan vara vår hemlighet.